20. JULI, 2013
Og det helt derovre, det der ligner et telt -
- er kun en del af San Diego Convention Center.
Det strækker sig videre mod højre og venstre, det er enormt.
Og når man samler så mange nørder på et sted -
- skabes der bølgeeffekt i rum-tids- kontinuummet, der mærkes i hele galaksen.
Sikke et syn.
Én ting er, at være nede på gulvet, -
- men heroppe fra, kan man se det hele på én gang.
Man kan se alle de kostumer, der står ud.
Her er de skøre, de normale.
Kom med her.
Kosmos er alt, var alt og vil altid være alt.
Det rør sig i os, når vi betragter kosmos.
Vi ved, at vi står overfor det mest storslåede mysterium.
Så er det tid, at gøre det igen.
Hejsa, Comic-Con. Her er Seth MacFarlane.
Jeg er meget ked af, at jeg ikke kunne være der i dag -
- men jeg er i New Mexico for at optage "A Million Ways to Die in the West."
Men lad mig sige, at jeg er mere glad for at være med på "Cosmos" -
- end på noget andet projekt i hele min professionelle karriere.
Som for mange inspirerede Carl Sagan og Ann Druyan også mig, -
- til en livslang interesse og entusiasme for videnskab.
Det her panel tror jeg, at I vil kunne lide.
Byd velkommen til producent og instruktør, Brannon Braga -
- producent og forfatter Ann Druyan, og værten, mr. Neil deGrasse Tyson.
Velkommen til Comic-Con International!
Vi elsker jer!
Mange tak.
Ved I virkelig hvem de er?
Jeg tror, jeg kan tale på alles vegne...
Og det kan jeg jo. Det ser ud til at blive -
- den bedste TV-serie nogensinde.
JONATHAN ROSS ORDSTYRER
Det ser fantastisk ud. Det er bare ærgerligt, -
- at vi må nøjes med mindre skærme.
Måske kan I lave en biografudgave.
Vi kunne lave en dobbeltforestilling med Adam Sandler-film.
- Lad os det. - Velkommen allesammen.
Lad os begynde med dig, Ann. Første spørgsmål stiller jeg:
Alle os, der elsker videnskab, kender til dit arbejde -
- og vi husker den første serie, den første "Cosmos." Den var fantastisk.
Hvorfor gøre det igen? Hvorfor nu?
Det er et stort univers, og der er så mange historier at fortælle.
I den første serie, -
- kom vi langt rundt, men der er stadig meget tilbage.
Så nu har vi nye historier, og historier, der slet ikke er blevet fortalt, -
- som vi vil dele med jer.
Vi føler også, -
- at det kulturelle frontalangreb på videnskaben er ved at drive over.
Og, at pendulet svinger...
Pendulet svinger vores vej igen.
Og vi vil gerne påvirke tidsånden i den retning -
- med fornuftsbaseret tænkning, og kærlighed til naturen, -
- men også med en vision om en fremtid, som vi stadig kan nå at få.
Vi gjorde så store spring fremad i 1960'erne.
Det var en ny åbning for vores identitetshorisont -
- og en ny åbning for vores opdagelsesmod, -
- så vi kom i gang og begyndte at lære universet at kende.
Der var vovemod og selvtillid.
Men den selvtillid har vi mistet på det seneste.
Og det har ført til at vi har trukket os ind i os selv, med frygt, uvidenhed, overtro, -
- og magisk tankegang.
Men nu er vi klar til komme i gang igen. Det er budskabet i "Cosmos."
Der ligger noget i luften, der siger, at nu vil vi beskytte miljøet -
- og denne planet, for det liv, der kommer efter os.
Og en del af det, er en realistisk holdning til naturen, -
- og til hvor vi er, hvornår vi er, og hvem vi er.
Og det kan ikke lade sig gøre uden videnskaben.
Vi kommer ikke væk fra planeten, eller nogen steder hen uden videnskaben.
Man får ikke den vision om universet, -
- og viden om galaksen og de andre dele af universet.
Det er nøglerne til himmerige.
Og nu er vi klar til at bevæge os fremad igen.
Og jeg tvivler på, at vi kunne have fundet en bedre mand eller vært end dr. Neil...
I kendte jo begge to Carl godt.
Hvad ville Carl have sagt om den nye serie?
Hvad ville han særligt have nydt -
- ved det I har opnået med den nye serie?
For det første tror jeg, at han selv ville have været med.
Han døde for tidligt.
Og jeg skulle gerne være blevet hjemme og blot set på.
Han er ikke længere i blandt os, men hans budskab skal bringes videre -
- for uden det, kommer samfundet til at gå tilbage.
Som Ann sagde, så er pendulet ved at svinge tilbage mod -
- mere rationel tankegang, og en objektiv virkelighed og det er et sundhedstegn.
Det stadig større publikum til Comic-Con -
- er et barometer for, hvad vej pendulet svinger.
Faktisk...
Lad mig prøve at sammenkoble to adskilte fakta.
I 1960'erne som Ann henviste til -
- nåede vi til månen.
Havde man spurgt nogen, trods alle de traumatiske tilstande -
- særligt her i landet, med Borgerrettighedsbevægelsen -
- og den varme krig og den kolde krig -
- så tænkte folk alligevel på en fremtid.
De tænkte på morgendagen.
Tag Verdensudstillingen i New York i 1964, '63, '64.
Det var ikke verdensudstillingen, der skabte årtiet.
Det var årtiets tænken på morgendagen, der skabte verdensudstillingen.
Men tanken på morgendagen, det er ikke én alle har.
Og vi skal have flere af dem som gør.
Og lad mig sige, at hvis folk fra Comic-Con, publikum her, regerede verden -
- ville morgendagen blive opfundet hver dag.
Det kommer vi til.
Og krig ville blot være barslagsmål med legetøjs-lyssværd.
Det ville være den verden.
Det "Cosmos" gør, særligt med vores adgang -
- til den moderne historiefortællings metoder og værktøjer...
Ikke blot animationerne, men effekterne og visualiseringerne, -
- og det faktum, at en del af produktionsholdet er sammensat -
- af professionelle filmfolk, -
- altså folk der ved hvordan man fortæller historier på et biograflærred -
- er at tage det, og bruge det til at fortælle historien om selve universet -
- og vores plads deri.
Så dette er den rette kombination af de rette folk på det rette tidspunkt, -
- til at få alt tilbage på sporet igen.
1980 og Carl Sagan, det er en generation siden.
Og der bør ikke gå mere end en generation, -
- før historien om hvem vi er og hvor vi er i universet, tages op igen.
Vi tager lige straks mod spørgsmål fra publikum.
Men inden, Ann, så taler vi om det narrativ, som I har, -
- og de cinematografiske teknikker I tager i brug, -
- men der er så meget opdigtet fiktion der underholder os på det store lærred -
- der handler om hvor centrale og helt essentielle for universet vi er, -
- og det er jo et narrativ som I, naturligvis, ikke kan have.
For sådan er det jo ikke.
Hvordan fortæller I os den nyhed på en nænsom måde?
Det er noget, der sker for enhver af os i vores liv.
Der er et øjeblik hvor det går op for os, at vi ikke er universets centrum.
Det må ske for hver enkelt, hver især.
Men det sker også for vores civilisation.
Når man opgiver den barnlige forestilling om at være Universets centrum -
- mister man selvfølgelig noget, men man får så meget mere igen.
Hvor meget mere meningsfuldt er det ikke, at være en del af livets fortsætten, -
- på denne verden, der strækker sig 3,7 milliarder år tilbage.
Eller den kosmiske udvikling, -
- der strækker sig 13,8 milliarder år tilbage.
Det er virkeligt opløftende -
- og begejstrende at vide, at man er en del af verdensaltet.
Ikke i centrum.
Og det, at vi begiver os af med videnskab, er et mentalt sundhedstegn for arten.
Vi er én af de få.
Det er et tegn, for det viser...
Tim Ferris sagde det fantastisk, "Vi bliver voksne her i Mælkevejen."
Vi er klar til at vedkende os vores lidenhed, og tage den til os.
Vores ungdom, og vores uvidenhed.
Det er det videnskaben er: En anerkendelse af vores uvidenhed.
Og derfor er den langt mere effektiv, end nogen anden ideologi, jeg kender -
- for den renser altid ud i de løgne vi fortæller os selv og hinanden.
I videnskaben går førstepræmien til den, der beviser, at videnskaben har taget fejl.
Det er budskabet i "Cosmos."
Nej, du er ikke i centrum, -
- men i bytte for den erkendelse -
- får man noget, der er langt mere meningsfyldt.
Lad os...
Lad os tage det til os, og lad os tage publikum til os med spørgsmål.
I kender reglerne. I kan ikke bede om deres navneskilte eller personlige tjenester.
I kan ikke få et kram af dr. Neil.
Selvom han er en krammer, mine damer og herrer.
- Det stemmer da, ikke? - Jo da.
Han er en krammer.
Lad os få det første spørgsmål.
Hej, jeg hedder Julia. Og må jeg lige sige, hvor fantastiske I alle er?
Blot at være i det samme lokale giver mig rysteture.
Og den forfilm gav mig gåsehud.
Hvor er det spændende.
Men jeg har et spørgsmål til dr. DeGrasse Tyson.
- For tiden... - For dig er jeg bare Neil.
Altså hvis jeg gik rundt og kaldte mig selv 'doktor', -
- så ville man skulle tro på hvad jeg siger, for jeg er en autoritet.
Men faktum er, at hvis det jeg siger vitterligt passer, og I forstår hvorfor, -
- så behøver der aldrig henvises til min titel igen.
Har du noget råd til vordende astrofysikere?
Når man studerer et emne, giver man hele sit liv -
- til et enkelt fag, et enkelt emne.
Når man er på kandidatdelen, siger man farvel til personlig hygiejne.
Venskaber og kærlighed.
Man kan have de ting, men de er altid i konkurrence.
Der er en konflikt om, hvad man ønsker at bruge sin tid på.
Og vær sikker på, at det, der tiltrækker dig ved det her, -
- ikke er udsigten til en dag at gøre en stor opdagelse.
Videnskaben viderekommunikeres naturligvis til den brede befolkning, -
- typisk via opdagelser, -
- men videnskaben er rent faktisk en proces.
Den er ikke bare et svar. Den er en proces.
Og det er spørgsmålene du må lære at elske.
Og når du kommer til det, så er universet dit.
Du behøver slet ikke den doktortitel -
- for den baryton-stemme er nok til at sætte dig i respekt.
Det stemmer.
Det tilfører dig autoritet. Som en far overfor sine børn.
OK, næste spørgsmål.
Hej, tak fordi jeg fik lov at spørge.
Mit navn er Victoria og jeg er medlem af American Humanist Association.
Og jeg spekulerede bare på, om nogle af jer vil gøre mere arbejde -
- indenfor de humanistiske kredse.
Særligt dr. Neil deGrasse Tyson.
For dig er jeg Neil.
Jeg tror, at jeg har udtrykt mig klart og ofte -
- at når det kommer til alle disse 'ismer', der paraderes rundt, -
- så er jeg altså kun en videnskabsmand.
Alle andre 'ismer', er prismer, 'prismer', -
- men det er prismer, -
- hvor igennem folk tror, de kan se og vide alt om hvad du tænker, -
- før man overhovedet har talt med dem.
Så hvis nogen taler om "humanisme, eller ateisme, eller det og det, -
- så bliver der pludseligt smidt en samlet pakke med tankegange på bordet -
- inden samtalen overhovedet er gået i gang.
Jeg vil ikke have, at nogen som helst på forhånd, skal bilde sig selv ind, -
- at de ved, hvad jeg har tænkt mig at sige.
Du må tage en samtale med mig, -
- og hvis det passer til en bestemt filosofi, jamen så værsgo, rubricér det, -
- men du skal ikke tage resten med, når det ikke kommer fra mig.
Der er mange fællestræk imellem mig og humanistbevægelsens formålsparagraf -
- men at kalde mig humanist, og sige her er manifestet -
- det lukker ned for samtaler, istedet for at starte dem.
Du giver den stakkels pige et nervesammenbrud.
- Hvad sagde han? - At du på en måde er sexet.
På en måde?
Næste spørgsmål, tak.
Hej, dette er helt fantastisk.
Som et ungt barn, blev jeg radikalt ændret...
Nå, og nu er du en gammel mand?
- Sig frem, gamle mand. - Okay.
Jeg er lige blevet optaget på filmstudiet på USC.
Hvad ville være mit ansvar og mine nye klassekammeraters ansvar -
- for at sørge for at fremme videnskaben på korrekt vis, -
- uanset om det handler om science-fiction, dokumentarer, eller den slags?
Måske vil Brannon starte her.
Det er noget af et spørgsmål.
Jeg ville lede efter projekter, der kan hjælpe dig med, -
- at sige hvad du vil prøve at sige, eller undersøge den idé, du vil undersøge.
Jeg har været så heldig, at arbejde på "Star Trek" der undersøgte idéer.
Jeg har været meget heldig.
Jeg tror også, at de 20 år jeg har tilbragt med science-fiction, -
- også har forberedt mig til nu, hvor jeg arbejder med egentlig videnskab -
- på en måde der har en dybtliggende, og dragende effekt.
Jeg vil ikke bruge ordet 'underholdning', men det skal være en oplevelse -
- lige som den oprindelige "Cosmos" serie var.
Hvad er dit ansvar?
Det er hvad end du selv påtager dig.
Lav ting...
Lav ting med videnskabelig værdi, der forholder sig reelt til Universet.
Jeg ved ikke hvad jeg ellers skal sige.
Jeg vil gerne tilføje noget.
Jeg finder det utroligt, at man har de her storfilm, -
. - Med et budget på $200 millioner.
Men ingen har hyret en kandidatstuderende, til lige at tjekke videnskaben igennem.
Det forstår jeg ikke.
Og hvem vil arbejde billigere end en studerende?
Men ikke kun det, naturen og virkeligheden -
- er så frugtbar med idéer og historier.
Så hvis man får styr på videnskaben, så ligger der en sandhed der, -
- og når man dykker ned i naturens sandhed, -
- og har rod i virkeligheden, tilfører det historien langt mere kraft.
Så bare det at få videnskabsfolk involveret -
- i processen med historiefortælling, er en rigtig god idé.
Lad mig blot tilføje, at "Cosmos", -
- sådan som vi forestillede os serien -
- ville blotlægge universets hemmeligheder -
- og så kan man selv trække de historier ud, man vil fortælle.
Så jeg vil ikke på forhånd lægge et ansvar på dig.
Vores job er at fremstille universet, -
- på en måde, så du næsten nødes dertil -
Ikke på grund af én eller anden formålsparagraf.
- Men fordi du tog et kig på universet, og universet svarede dig, -
- og sagde: "Her er jeg. Hvad vil du gøre ved det?"
Og resultatet bliver, at du går hjem og laver film, -
- med dramaer, der udspiller sig i andre solsystemer, og andre galakser, -
- måske på en måde, som man slet ikke havde drømt om -
- på "Star Trek" eller "Battlestar Galactica."
Held og lykke med studierne.
- Næste spørgsmål. - Ja, hej.
Jeg har et spørgsmål, der ikke var plads til i en twitter-besked.
Når man tænker på -
- menneskehedens fremtid, -
- og vi kunne blive nødt til at flytte ned underjorden -
- er der så en mængde jord, der ville skulle graves væk, -
- der ville kunne påvirke vores kredsløb, og vores placering i universet?
Det må jeg svare på. Må jeg?
Prøv ikke at gøre det for sexet.
Så skal jeg ikke...
Hvad skal jeg gøre med stemmen? Normalt talerjeg jo bare.
Han kan slet ikke gøre for det.
Heroppe kan vi allesammen mærke det. Det er næsten uudholdeligt.
Her er sagens kerne.
Hvis vi har ressourcerne, der skal til for at udhule Jorden, -
- og sende 6 milliarder mennesker derned -
- så er den geoingeniørkunst, som det ville kræve, da helt sikkert nok, -
- til at løse de problemer, der er på Jordens overflade.
Jeg siger det bare.
Det er det samme som...
Hawking kom med denne holdning.
Steve må man elske, men kun til et vidst punkt.
Han sagde, at vi som art skal sprede os over flere planeter, og lægge æg i flere kurve.
Det kan man jo ikke argumentere imod.
Det skyldes, at hvis vi en dag udryddes af en meteor, -
- så er arten i det mindste reddet.
Men jeg siger, at har vi evnerne -
- til at terraforme Mars, og flytte en milliard mennesker derop -
- kan vi sikkert også ændre på asteroidens bane.
Det er bare det, jeg siger.
Så alt det der med at bo underjorden.
Hvad hedder den film med Don Johnson?
"Miamipatruljen."
"Mad Don."
Jeg skal ikke ned og bo underjorden.
Jeg vil hellere løse problemerne på overfladen.
Men en film, -
- med dig og Don Johnson ville være et hit blandt damerne.
Han vil virkeligt gerne ned og bo underjorden.
Næste spørgsmål, tak.
Hvor kan vi være om 50 år, -
- og hvad kan vi som almindelige borgere gøre for at gøre det til virkelighed?
Hvor vi kan være om 50 år?
Om 50 år kan vi være godt på vej, -
- til at afværge og reparere skaderne fra global opvarmning.
Hvis vi blot har viljen, -
- kan vi fremme vores udforskning af...
Jeg siger ikke, at vi kommer til at bo på Mars.
Men vi har en vision i den nye serie, -
- om hvor vi kan være om 50 år.
Vi prøvede at forestille os hvordan det vil være -
- og en del af det, er at de problemer vi har nu -
- virker så uløselige. Ligesom dem jeg voksede op med, og dem før det, -
- men de har jo en løsning.
Jeg husker bare, at da jeg var barn.
Neil henviste til Verdensudstillingen i 1964.
Fremtiden var helt ren, og deres tøj var lavet af sølvpapir -
- og de havde fantastiske flyvende biler, og alt sådan noget.
Men det siger meget, at populærkulturen -
- i de sidste mange årtier, -
- ikke har vist noget positivt billede af fremtiden.
Fremtiden er altid -
- kvælende, ulækker, ødelagt, spoleret.
Og vi kan ikke engang forestille os, hvordan fremtiden kunne være.
I dag for 44 år siden landede vi på Månen.
Og i dag for 37 år siden, lige præcis på denne dato, -
- landsatte vi for første gang et rumfartøj på Mars. Viking.
Et fabelagtigt svar.
Næste spørgsmål, tak.
Hej, jeg hedder Mark.
Neil, du har ofte talt om...
Neil, mange tak.
- For dig er det dr. Neil. - Ja, dr. Neil.
Det lyder skægt.
Du har talt om hvilke værktøjer vi kan bruge til at inspirere de unge -
- til at synes videnskaben er spændende, og blive involveret i den.
Men jeg tænker på, hvilke redskaber kan vi anvende -
- så vi kan inspirere og begejstre den ældre generation, -
- vores forældre og lærere, -
- så de bliver lige så begejstret for og engageret i videnskaben som os?
Man behøver næsten ikke anspore børn til at gå på opdagelse.
Det ligger som noget medfødt i os.
Jeg kender ikke noget barn, der ikke vil prøve nye ting, -
- og endda sætte livet på spil -
- for opdagelsernes skyld.
Så forældres job er faktisk at begrænse og inddæmme den trang.
Og jeg mener endda, at vi overbegrænser den, -
- fordi vi er bange for at den frihed, der kan føre til selv harmløse opdagelser -
- på én eller anden måde er skidt for børnene.
Så der er et punkt i livet hvor den trang bliver banket ud af dig.
En videnskabsmand, har jeg sagt, er én der aldrig er blevet voksen.
Det er et voksent barn.
Jeg stod -
- i køen til herretoilettet, og der stod en lille dreng.
Han kan ikke have været mere end 8.
Og han havde et navneskilt, hvorpå der stod "Barn"
Jeg spurgte om han hed "Barn", og det sagde han selvfølgelig nej til.
Men jeg tænkte ved mig selv, at han har et skilt hvor der står "Barn", -
- imens lige udenfor går der voksne rundt i fuldt klingon-kostume.
Så hvem er barnet?
I dette publikum er vi alle børn, -
- fordi vi stadig husker hvad det vil sige at gå på opdagelse.
Og finde ud af hvordan der ser ud omkring os.
Så mit målpublikum har altid været de voksne.
For der er intet mere farligt, -
- end en videnskabs-ignorant med magt, vel?
Så...
Det ville være rart hvis vi vidste, at "Cosmos"' publikum -
- spænder over flere generationer.
Hvor mange TV-shows gør det i dag?
Jeg vil have, at hele familien skal se det sammen.
For der er noget for alle aldre. Og måske kan de voksne -
- lære noget af børnene.
Så vi håber, at den ældre generation vil se "Cosmos" når den udkommer.
Det er det, som det handler om.
Næste spørgsmål, tak.
Hej, jeg hedder Evan.
Jeg opdagede, som mange andre, min kærlighed til videnskab sent i livet.
Og har ofte tænkt på hvilken vej, jeg mon ville være gået, -
- hvis jeg havde fundet ud af det tidligere.
Men folk som Neil, og andre geniale mænd, og store tænkere, -
- har virkeligt inspireret mig til at komme her i dag -
- og være medlem af The Planetary Society, og...
- Må jeg lige afbryde? - Naturligvis.
Jeg vil bare sige, at på første række sidder...
Vent, vent.
Bare så I ved det, sidder én af mine gode venner på første række.
Og han er formand og direktør for The Planetary Society.
Bill Nye, rejs dig venligst op.
Bill Nye.
Bill, Bill, Bill.
BILL NYE: Jeg elsker jer!
Vi elsker dig, Bill.
Lad mig citere Bill, som han så ofte siger: "Lad os ændre verden i dag."
Var det sådan, Bill?
Du sagde det rigtigt.
Jeg afbrød dig og du havde vist et spørgsmål engang.
Jeg vil bare sige hvor fedt det er at modtage et nyhedsbrev med Bill Nyes navn på.
Mit spørgsmål kan minde om det forrige -
- men handler ikke så meget om viden om videnskab, -
- men mere om hvorledes jeg personligt kan viderebringe -
- den samme lidenskab, entusiasme og visdom, som mænd som dig selv -
- Sagan, Einstein, Eddington, alle disse store tænkere.
- Hvordan kan jeg vise kærligheden... - Og kvinder.
Og kvinder. Det er rigtigt!
Jeg undskylder.
Hvis man ikke er -
- en ekspert, så andre beder én om, -
- at skrive bøger, eller være vært på et tv-show eller blive interviewet -
- så er jeg stadig sikker på, at alle her i publikum besidder nok ekspertise -
- til i det mindste at skrive en kronik i en avis -
- der kommer med et informativt, videnskabeligt informeret perspektiv -
- på begivenhederne i den daglige nyhedscyklus.
Det tror jeg kan have stor værdi -
- for de fleste kroniksider er fyldt med folk, der bare lukker varm luft ud.
Så hvis man kan komme med en velinformeret, objektivt sand kommentar -
- på et videnskabeligt grundlag -
- og man tager det i brug i hverdagen og overfor resten af samfundet -
- så kan det være en kraft, der kommer med en anden side.
Selv blogs.
Blogs der kan have en indflydelse.
Twitter-beskeder, der har en indflydelse.
I dag skorter det ikke på måder, -
- hvor man kan lade sin stemme blive hørt, og det kan man benytte sig af.
Og så kan andre henvise til dig, på grund af de visioner.
Så bliv involveret, og repræsentér det videnskabelige synspunkt.
Må jeg lige afbryde?
Folk taler om, hvordan vi kan begejstre.
Hvilke af Carls bøger kan du anbefale?
"Cosmos" er et rigtigt godt sted at starte.
Og også "The Demon-Haunted World" -
- er en slags...
En slags fejlfindingsmaskine.
Han var meget syg, da han skrev den bog.
Men den er så inspirerende fordi den handler om videnskab, -
- ikke blot som en måde at anskue verden på, -
- men som et redskab til at opdage pølsesnak.
Til at finde ud af hvornår man lyves for.
Den giver dig redskaberne til at vurdere bevismateriale.
Den er vidunderlig.
Én af Carls yndlingsbøger, blandt det omkring et dusin han skrev -
- eller de bøger som vi skrev sammen, -
- var én vi skrev sammen, der hedder "Shadows of Forgotten Ancestors."
Den er jeg ret stolt af.
Og stolt af, at det var hans yndlingsbog -
- for det var en del af eventyret ved at være sammen med Carl, -
- og skrive sammen med ham, og tænke sammen med ham -
- og det er helt sikkert hele mit livs mest ærværdige element.
I kan måske huske undertitlen på "A Demon-Haunted World"
Det var "Videnskaben som et stearinlys i mørket."
Det er en stærk metafor.
Og da du nævnte pølserne, Ann, -
- glemte du at nævne at det var en pebberpølse.
En PP, ligesom Pis og Papir.
Når der må en aldersbegrænsning på videnskab.
Tiden er gået, men jeg vil alligevel tillade et spørgsmål mere.
Jeg skal nok gøre det hurtigt. Hej.
Det må hellere være det bedste spørgsmål i dag.
- Det håber jeg. - Du er under pres.
Jeg hedder Christina.
Jeg er i gang med en PhD i Klimastudier -
- der, som I måske ved, er et delikat emne -
- der skal man være forsigtig, hvordan det viderekommunikeres.
Det er noget jeg diskuterer meget med mine kolleger.
Og jeg vil tro mit spørgsmål er til Neil.
Hvordan holder du styr på din videnskabelige autoritet -
- vis-á-vis, for eksempel med Klimastudier, -
- hvad vi -
- baseret på videnskaben, mener faktisk er vigtigt for planeten?
Lad mig svare på en måde, som du måske ikke havde forventet.
Jeg bruger uforholdsmæssig meget mental energi på -
- at undersøge hvad folk tænker, hvordan de tænker -
- og hvad der førte dem til at tænke på den måde som de gør, -
- sådan så, at når jeg kommunikerer med dem, når jeg taler, -
- så kommunikerer jeg. Jeg holder ikke forelæsning.
Forelæseren står foran tavlen, og siger en masse, -
- og hvorvidt de ord modtages rigtigt af tilhørerne er forelæseren ligeglad med, -
- fordi, de studerende har betalt for faget.
Så det er deres opgave at komme forelæseren ved tavlen i møde.
Men ægte kommunikation handler om at forstå hvordan folk tænker, -
- hvad der forvirrer dem, og hvad der kan binde knuderne i deres hoveder op.
Særligt med Klimastudier -
- er der mange, der ikke forstår hvad de taler om, men det tror de, at de gør.
Du må forstå hvorfor de tror, at de gør det, -
- hvorfor de ikke ved hvad de taler om, og det er det du skal holde styr på.
Gør du ikke det, så taler du bare, -
- og så er du bare et blankt lærred hvorpå de kan male hvad de vil, -
- for det er blot din holdning, og de har deres egen holdning.
Så viderekommunikation...
Det meste arbejde skal gøres af budbringeren.
Du kan ikke bare sidde på dit kontor, eller på dit laboratorie -
- og tro, at blot fordi vi alle kan læse og sætte en sætning sammen, -
- så er det, hvis du ikke trænger igennem med din videnskab, -
- modtagerens skyld.
Du må tage det fulde ansvar selv.
Det er min udfordring til dig, som en fremtidig underviser i emnet.
Må jeg -
- komme med et eksempel?
Jeg er ikke nogen stor football-fan.
Men jeg ser Superbowl fordi alle ser jo Superbowl.
Så jeg sidder og ser Super Bowl.
Og så twittede jeg dette og hint.
Såsom, "Jeg ved, at et 50-yards fieldgoal-forsøg -
- vil dreje lidt til siden på grund af Jordens rotation og Coriolis-effekten."
Det var det, jeg twittede.
Og folk reagerede med "Mand dog."
Så jeg blander mig i sporten, og via sporten -
- fik jeg dem til at tænke på Jordens rotation.
Jordens rotation dukkede lige pludseligt op som et emne ved midterlinjen, -
- men det kunne jeg ikke have gjort, hvis jeg ikke havde taget mig tid -
- til at bruge 4 timer på at se en football-kamp.
Og så i anden...
I kan måske huske fra den Superbowl i 2013, -
- at i anden halvleg gik lyset ud.
Så jeg tænkte, "Okay, jeg er jo fysiker.
Er der noget jeg kan twitte om lyset?"
Den var svær, for opgaven er at være relevant.
Så jeg skrev "Det gennemsnitlige menneske udsender -
- en energi på 100 watt. Ligesom en 100-wattspære." Okay?
"Mest i det infrarøde felt." Det var det jeg skrev.
Og Beyoncé havde lige stået for pauseshowet, ikke?
Så jeg twittede én gang til:
"Beyoncé udsender sikkert mere end 100 watts.
Måske 500 watt.
Men vi må hellere foretage et forsøg." Ikke?
"Blot for videnskabens skyld."
Min twitterbesked om Beyoncé er stadig -
- på top tre for mine oftest gentwittede twitter-besked.
Igen brugte jeg en reference til popkulturen -
- til at komme frem med noget videnskabeligt.
Så det er bare at gå i gang.
Og jo, det kan betyde, at du ser fjernsyn, imens kollegerne ikke gør.
Jeg siger ikke det er nemt.
Det er måske endda umuligt.
Undskyld for det lange svar.
Hvis bare...
Så vent bare til sæsonen går i gang igen.
Mandagskampens medkommentator er dr. Neil deGrasse Tyson.
Det bliver en helt ny oplevelse.
Ann, havde du noget at tilføje?
Jeg ville bare sige én ting inden vi slutter.
Og det er, at for seks år siden -
- satte Mitchell Cannold og jeg ud på dette eventyr med "Cosmos."
Mitchell, rejs dig op.
Producent.
Og -
- vi spurgte om Neil ville være med, -
- og han tog Seth med sig, og Seth tog Brannon med sig.
Og i al den tid har jeg drømt om, hvordan det vil være -
- at vise de første klip af "Cosmos" foran et publikum.
Og det publikum. Det er jer.
Og jeg kan ikke gå uden at sige, at I har overgået mine forventninger -
- med jeres modtagelse af os, jeres entusiasme og venlighed og varme.
Og I har gjort denne fantastiske rejse, der har været sjov at være med på -
- så meget bedre.
Tak fordi vi fik muligheden.